2025

Узагальнення дисциплінарної практики Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів
(на виконання заходу Дорожньої 
карти з питань верховенства права)

Узагальнення дисциплінарної практики за 2025 рік (станом на 25 грудня 2025 року) підготовлено Секретаріатом Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та оприлюднено на офіційному вебсайті комісії.

Для досягнення мети узагальнення вирішено такі завдання:
1)	охарактеризовано кожну з підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, передбачених частиною першою статті 
43 Закону України «Про прокуратуру»;
2)	дисциплінарні проступки систематизовано залежно від конкретного пункту частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» (за які прокурорів притягнуто до дисциплінарної відповідальності);
3)	наведено чинники, що вплинули на обрання Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів певного виду дисциплінарного стягнення, зокрема, обставини, які пом’якшували та обтяжували відповідальність.

ЗМІСТ

СПИСОК СКОРОЧЕНЬ …………………………………………………	3	
ВСТУП……………………………………………………………………….	4	
РОЗДІЛ 1.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

9	
РОЗДІЛ 2.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 2 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

19	
РОЗДІЛ 3.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

20	
РОЗДІЛ 4.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

21	
РОЗДІЛ 5.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

27	
РОЗДІЛ 6.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

38	
РОЗДІЛ 7.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 7 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

43	
РОЗДІЛ 8.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

47	
РОЗДІЛ 9.  Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 9 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» ……………………………………………..	

50	
РОЗДІЛ 10. Практика закриття дисциплінарних проваджень стосовно прокурорів …………………………………………………………………	
51	
ВИСНОВКИ ТА ПРОПОЗИЦІЇ ………….……………………………….	60	

СПИСОК СКОРОЧЕНЬ

	Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів		КДКП 	
	Вища рада правосуддя		ВРП	
	Кримінальний кодекс України		КК України	
	Кримінальний процесуальний кодекс України		КПК України	

ВСТУП

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 77 Закону України 
«Про прокуратуру» КДКП розглядає дисциплінарні скарги про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснює дисциплінарне провадження. За результатами дисциплінарного провадження (за наявності підстав, передбачених цим Законом) приймає рішення про накладення на прокурора Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14 травня 2025 року 
№ 475-р «Деякі питання забезпечення переговорного процесу про вступ України до Європейського Союзу за кластером 1 «Основи процесу вступу до ЄС» схвалено Дорожню карту з питань верховенства права, якою передбачено систематичне узагальнення (не рідше одного разу на рік) та оприлюднення дисциплінарної практики КДКП прокурорів щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів; забезпечення єдності практики та вмотивованості прийнятих рішень у разі відступу від попередньо напрацьованої та сталої практики у конкретних випадках у подібних правовідносинах.
Узагальнення має важливе значення як для КДКП, так і для учасників дисциплінарного провадження. Для КДКП воно може бути орієнтиром під час подальшого здійснення нею діяльності в дисциплінарній сфері, а для прокурорів та скаржників – джерелом підвищення рівня правової визначеності стосовно результатів дисциплінарного провадження.
	Частиною першою статті 45 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що дисциплінарне провадження – це процедура розгляду КДКП дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 94 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, дисциплінарне провадження передбачає: 
•	відкриття дисциплінарного провадження; 
•	проведення перевірки дисциплінарної скарги; 
•	розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення.
Відповідно до частини другої статті 45 Закону України 
«Про прокуратуру» право на звернення до КДКП із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Згідно з частиною першою статті 46 Закону України «Про прокуратуру» секретаріат КДКП у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена КДКП для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.
За відсутності підстав для прийняття рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження, передбачених частиною другою статті 46 Закону України «Про прокуратуру», член КДКП приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора. Після відкриття дисциплінарного провадження член КДКП проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі (частини третя, четверта статті 46 Закону України «Про прокуратуру»).
Відповідно до частини десятої статті 46 цього ж Закону член КДКП за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.  
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні КДКП на засадах змагальності. На засіданні КДКП заслуховуються пояснення члена КДКП, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частини перша, п’ята статті 47 Закону України «Про прокуратуру»).
Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про прокуратуру» КДКП приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. 
У разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення КДКП своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження (частина п’ята статті 48 Закону України «Про прокуратуру»).
Упродовж 2025 року (станом на 25 грудня 2025 року) до КДКП надійшло 1289 дисциплінарних скарг про вчинення прокурорами дисциплінарних проступків. 

За результатами вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження членами КДКП прийнято 400 рішень про відкриття дисциплінарного провадження та 864 рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження (у більшості випадків у зв’язку з тим, що скарги не містили конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора). Щодо 25 дисциплінарних скарг станом на момент узагальнення ще не прийнято рішення про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарного провадження.

За дисциплінарними скаргами керівників органів прокуратури прийнято 161 рішення про відкриття дисциплінарного провадження та 30 рішень про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. За скаргами Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора прийнято 224 рішення про відкриття дисциплінарного провадження та 6 рішень про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. За скаргами суддів прийнято 8 рішень про відкриття дисциплінарного провадження та 22 рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. За скаргами адвокатів рішення про відкриття дисциплінарного провадження не приймалися, прийнято 156 рішень про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. За скаргами інших фізичних та юридичних осіб прийнято 7 рішень про відкриття дисциплінарного провадження та 650 рішень про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. Окрім того, за 19 дисциплінарними скаргами, які надійшли стосовно прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, прийнято 19 рішень про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. В усіх випадках пропозиції підрозділу внутрішнього контролю цієї прокуратури щодо відмови у відкритті дисциплінарного провадження збігалися з рішенням членів КДКП про відмову у відкритті такого провадження.
У 2025 році КДКП розглянуто 6 заяв учасників дисциплінарного провадження про відвід членам КДКП та прийнято 6 рішень, якими відмовлено у задоволенні цих заяв у зв’язку з відсутністю у обставин, які б вказували на упередженість чи необ’єктивність членів КДКП або наявність конфлікту інтересів.
За результатами перевірки дисциплінарних скарг членами КДКП складено 162 висновки про наявність та про відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
У 2025 року КДКП проведено 58 засідань, на яких розглянуто питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів.
За цей же період КДКП за результатами дисциплінарного провадження прийнято 81 рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності 
83 прокурорів та 91 рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно 91 прокурора.
До дисциплінарної відповідальності у виді догани притягнуто 
25 прокурорів, у виді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду – 19 прокурорів, а у виді звільнення з посади в органах прокуратури – 39 прокурорів.

Слід взяти до уваги, що у багатьох випадках притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності відбувається на підставі двох і більше пунктів частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
Також варто відзначити, що у 2025 році у 21 випадку позиція члена КДКП, висловлена у висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, у подальшому не збігалася з позицією Комісії у відповідному рішенні за результатами дисциплінарного провадження. Зокрема, у 17 дисциплінарних провадженнях за результатами розгляду на засіданні висновків про наявність дисциплінарного проступку прокурора КДКП прийнято рішення про закриття дисциплінарного провадження та 
у 4 дисциплінарних провадженнях за результатами розгляду висновків про відсутність дисциплінарного проступку прокурора прийнято рішення про притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності.
До суду оскаржено 32 рішення КДКП у дисциплінарному провадженні, прийнятих у 2025 році, до ВРП – 6 таких рішень. За результатами розгляду скарг ВРП скасовано 1 рішення КДКП та 2 рішення скасовано частково. Окрім того, 2 рішення залишено без змін. Станом на час проведення узагальнення суди не ухвалили рішень за про скасування рішень КДКП у дисциплінарному провадженні, прийнятих у 2025 році. 

РОЗДІЛ 1. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є невиконання чи неналежне виконання службових обов’язків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначене положення Основного Закону відтворено у пункті 3 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру», згідно з яким прокурор зобов’язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 5 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.
Статтею 15 цього ж Кодексу передбачено, що прокурор повинен здійснювати службові повноваження сумлінно, компетентно, вчасно і відповідально. Постійно підвищувати свій професійний рівень, культуру спілкування, виявляти ініціативу, відповідальне ставлення та творчий підхід до виконання своїх службових обов’язків, фахово орієнтуватися у чинному законодавстві, передавати власний професійний досвід колегам. Він має усвідомлювати, що його діяльність оцінюється з урахуванням рівня підготовки, знання законодавства, компетентності, ініціативності, комунікативних здібностей, здатності вчасно і якісно виконувати службові обов’язки та завдання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року 
у справі № 800/513/17 зазначила, що службовими обов'язками працівника прокуратури слід вважати нормативно визначені вид та міру необхідної поведінки, котрі забезпечують реалізацію завдань, поставлених перед прокуратурою суспільством і державою, та повноважень, наданих для ефективного здійснення професійних функцій.
Згідно із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у рішенні від 04 березня 2019 року у справі 
№ 9901/5/19, неналежне виконання чи невиконання вимог Конституції, Законів України, зокрема КПК України, підзаконних нормативно-правових актів є неналежним виконанням службових обов'язків, що є дисциплінарним проступком, за який прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження.
Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та викладом основних обов’язків і прав прокурорів, ухваленими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори зобов’язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правил та етики їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.
Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів ООН щодо ролі прокурорів, прийнятих на Восьмому конгресі ООН (Гавана, Куба, 27 серпня – 07 вересня 1990 року) особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію.

	1.1. Дії (бездіяльність), що були визнані підставою для дисциплінарної відповідальності
Упродовж 2025 року на підставі пункту 1 частини першої статті 
43 Закону України «Про прокуратуру» КДКП прийняті рішення про накладення дисциплінарного стягнення стосовно 24 прокурорів, у більшості випадків з підстав неналежного здійснення процесуального керівництва.
Незабезпечення здійснення об`єктивного та неупередженого процесуального керівництва, непроведення досудового розслідування в розумні строки у кримінальних провадженнях, невжиття встановлених КПК України заходів для дослідження обставин таких правопорушень, ненадання їм належної правової оцінки та незабезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень – дають КДКП достатні підстави вважати зазначену бездіяльність в частині невиконанням, а в іншій – неналежним виконанням службових обов’язків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 9901/315/19).
Проведеним узагальненням визначено конкретні дії (бездіяльність) прокурорів, які стали підставою для їх притягнення за невиконання чи неналежне виконання службових обов’язків:
•	Направлення до суду обвинувального акта поза межами строку досудового розслідування, що призвело до закриття кримінального провадження (рішення КДКП від 28 січня 2025 року № 22дп-25, від 05 березня 2025 року № 40дп-25, від 03 вересня 2025 року № 164дп-25).
Зокрема, у рішенні від 28 січня 2025 року № 22дп-25 зазначено, що прокурор, «як старший групи прокурорів у кримінальному провадженні, відповідав за забезпечення завдань кримінального провадження, маючи значний досвід роботи в органах прокуратури, знаючи, що строки закінчуються лише доставленням обвинувального акта до суду, усвідомлюючи, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні завершується, подав обвинувальний акт до суду лише через шість днів після його затвердження. Таким чином, <…> не вчинив необхідних дій, щоб забезпечити доставлення обвинувального акта до суду у межах строку досудового розслідування.
Окрім цього, прокурор <…>, маючи екземпляр супровідного листа зі штампом суду з зазначенням дати доставлення обвинувального акта
<…>, тобто поза межами строку досудового розслідування, не підготувавшись належно до судового засідання, <…> під час засідання з розгляду кримінального провадження в Козятинському міськрайонному суді Вінницької області у справі <…>, не врахував положення пункту 10 частини першої статті 284 КПК України, заперечував проти закриття кримінального провадження, а у апеляційній скарзі стверджував про грубі порушення вимог КПК України, допущенні судом під час підготовчого судового засідання.
Отже, прокурором у кримінальному провадженні <…> не забезпечено вчинення, в межах строку досудового розслідування, необхідних дій щодо направлення обвинувального акта до суду, що свідчить про неналежне виконання ним своїх службових обов’язків, зокрема вимог статті 
219 КПК України, а також не виконання вимог наказів Генерального прокурора України та керівника Вінницької обласної прокуратури, щодо повідомлення про підготовку та спрямування апеляційної скарги на рішення суду, а в подальшому її відкликання».
•	Несвоєчасна передача матеріалів кримінального провадження керівнику прокуратури для перевірки законності та обґрунтованості рішення про його закриття (рішення КДКП від 13 березня 2025 року 
№ 46дп-25)
У рішенні зазначено: «Відповідно до п. 11.17 наказу № 309 [наказ Генерального прокурора від 30 вересня 2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні»] прокурор, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні у разі закриття кримінального провадження щодо підозрюваного впродовж 3 діб із часу прийняття рішення зобов’язаний передати матеріали кримінального провадження керівнику прокуратури відповідного рівня або його першому заступнику чи заступнику згідно з компетенцією для перевірки законності та обґрунтованості рішення.
Прокурор <…> на засіданні Комісії 13 березня 2025 року пояснила, що у зв’язку з великою завантаженістю на роботі матеріали кримінального провадження для вивчення законності і обґрунтованості постанови 
<…> про закриття кримінального провадження <…> на підставі п. 5 ч. 1 
ст. 284 КПК України на виконання положень наказу № 309 керівнику окружної прокуратури або його першому заступнику згідно з компетенцією своєчасно не передала. Вказані матеріали передала виконувачу обов’язків керівника Тячівської окружної прокуратури лише <…>.
Як наслідок, лише <…> першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури <…> рішення <…> про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 
КПК України скасовано, оскільки воно всупереч вимог статті 9 КПК України прийняте прокурором без  з’ясування усіх обставин, які мають значення для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення у кримінальному провадженні <…>».
•	Погодження повідомлення про підозру неповнолітній особі, яка на момент вчинення кримінального правопорушення не досягла віку кримінальної відповідальності, затвердження обвинувального акта, а надалі підтримання публічного обвинувачення в суді, що призвело до незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності (рішення від 28 травня 2025 року № 94дп-25). 
У рішенні зазначено, що «старший групи прокурорів у кримінальному провадженні <…>, знаючи, що неповнолітній, який народився <…>, у п’ятнадцятирічному віці <…> вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене частиною першої статті 289 КК України, кримінальна відповідальність за яке настає з 16-ти років, <…> погодила йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 
289 КК України, а <…> затвердила обвинувальний акт та цього ж дня разом з додатками направила до Саратського районного суду Одеської області для розгляду; підтримувала публічне обвинувачення у суді;  <…> оголосила письмові докази і матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, які судом досліджено та долучено до матеріалів кримінального провадження; під час виступу в судових дебатах просила суд визнати неповнолітнього обвинуваченого винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення; <…> склала висновок про законність обвинувального вироку Саратського районного суду Одеської області <…>. 
Як наслідок, дії <…> призвели до незаконного притягнення неповнолітньої особи до кримінальної відповідальності та порушення її прав та свобод». 
•	Неявка у судові засідання без поважних причин (рішення КДКП від 28 січня 2025 року № 26дп-25).
У рішенні КДКП зазначено: «У результаті неприбуття до суду без поважних причин <…> допущено порушення розумних строків судового розгляду у кримінальних провадженнях, позаяк відповідно до частини п’ятої статті 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення стосовно нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрито.
Обов’язок брати участь у судових засіданнях є необхідною складовою частиною функції підтримання прокурором публічного обвинувачення, а отже неявка в зазначені судові засідання за відсутності поважних причин свідчить про невиконання прокурором <…> покладеної на нього конституційної функції підтримання публічного обвинувачення у відповідних кримінальних провадженнях».
Слід зазначити, що згідно з правовою позицією Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 18 січня 2024 року 
у справі № 640/789/22,  обов`язок брати участь у судових засіданнях є необхідною складовою частиною функції підтримання прокурором публічного обвинувачення, а отже, неявка в судове засідання, за відсутності поважних причин, свідчить про невиконання прокурором покладеної на нього конституційної функції підтримання публічного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні.
•	Неналежна перевірка наявних у кримінальному провадженні доказів на предмет належності та допустимості, що призвело до виправдання в частині обвинувачення (рішення від 28 травня 2025 року 
№ 93дп-25).
У рішенні зазначено: «Ураховуючи вимоги статті 94 КПК України, прокурор <…> перед погодженням повідомлення про підозру та затвердженням обвинувального акта стосовно <…> повинен був всебічно, повно й неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв’язку для прийняття відповідних процесуальних рішень.
Водночас погоджуючи повідомлення про підозру <…> та затверджуючи <…> обвинувальний акт стосовно нього, прокурор <…> не врахував, що негласні слідчі (розшукові) дії, проведені <…>, здійснено поза межами строку визначеного постановою прокурора <…> для їх проведення, оскільки відповідно до вказаної постанови такий строк визначено <…>.
Далі, усвідомлюючи відсутність іншої, аніж визнання недопустимими зібраних під час проведених <…> НСРД доказів, судової перспективи, прокурор <…> упродовж тривалого часу (аж до ухвалення Кузнецовським міським судом Рівненської області вироку <…>) вчиняв процесуальні дії, які завідомо не могли забезпечити виконання завдань кримінального провадження та були позбавлені процесуального змісту й за своєю суттю були тяганиною, безцільним витрачанням своїх ресурсів та ресурсів органів прокуратури та суду.
У підсумку такі дії та бездіяльність прокурора <…> призвели до ухвалення Кузнецовським міським судом Рівненської області вироку <…>, яким <…> виправдано за частиною першою cтатті 307 КК України в епізоді <…> у зв’язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 307 КК України, перекваліфіковано його дії в епізоді <…> та визнано винним за частиною першою статті 307 
КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі».

•	Невиконання письмових доручень керівництва (рішення КДКП від 08 січня 2025 року № 2дп-25).
У рішенні зазначено: «поведінка (бездіяльність) <…>, яка полягала у систематичному невиконанні численних письмових доручень керівництва Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, вказує на наявність у його діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратур»] (неналежне виконання службових обов’язків)».
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 640/9555/22 вказано, що статус прокурора насамперед передбачає неухильне дотримання ним вимог законодавства та чітке виконання вказівок керівництва у системі органів прокуратури. Саме такий порядок забезпечує максимальне та ефективне виконання завдань кримінального провадження, що передусім полягає у захисті громадян від злочинних посягань та злочинів в цілому, у тому числі і від корупційних діянь. Недотримання прокурором цих вимог складає неналежне виконанням обов’язків та є підставою для застосування до нього відповідних заходів дисциплінарної відповідальності.
•	Неналежне поводження з ключем для доступу до Єдиного реєстру досудових розслідувань (рішення КДКП від 23 січня 2025 року 
№ 20дп-25, від 28 січня 2025 року № 23дп-25, від 05 березня 2025 року 
№ 44дп-25, від 27 березня 2025 року № 57дп-25).
Зокрема, у рішенні від 23 січня 2025 року № 20дп-25 зазначено: «Усвідомлюючи необхідність забезпечення належного зберігання власного КЕП [кваліфікований електронний підпис], будучи ознайомленим із правилами поводження з ключовими документами і носіями, нехтуючи правилами інформаційної безпеки, прокурор <…> допустив компрометацію особистого ключа, що  могло  призвести до несанкціонованого доступу до ЄРДР сторонніх осіб.
Враховано й те, що КЕП для доступу до ЄРДР видається прокурорам з метою унеможливлення стороннього несанкціонованого доступу до цієї системи і саме тому на них покладено обов’язок щодо належного зберігання та поводження з персональними ключами доступу. Проте, прокурором <…> не забезпечено його належне зберігання. 
Таким чином, через неналежне виконання службових обов’язків <…> не вжито заходів щодо належного зберігання та використання особистого КЕП, службового посвідчення та матеріальних цінностей органів прокуратури, а саме ноутбука <…> у комплекті з сумкою та мишею <…>».

•	Неналежне виконання службових обов’язків під час розгляду судом клопотання про звільнення засудженого від відбування покарання (рішення від 04 червня 2025 року № 107дп-25).
У рішенні зазначено: «Прокурором <…> під час розгляду <…> Запорізьким районним судом Запорізької області клопотання захисника в інтересах засудженого   <…> залишено поза увагою не виконання вироку стосовно <…> та не відбування ним покарання у місцях позбавлення волі, а також те, що останній перебуває у розшуку й у судове засідання не з’явився. Прокурор безпідставно вважала клопотання засудженого обґрунтованим, не заперечувала проти його задоволення та звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання у зв’язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, передбачених пунктом 3 частини першої статті 80 КК України».
•	Невжиття заходів для погодження укладення угоди про визнання винуватості (від 25 червня 2025 року № 134дп-25, від 14 серпня 2025 року 
№ 147дп-25).
	У рішенні від 25 червня 2025 року № 134дп-25 зазначено: «прокурором у кримінальному провадженні <…> не вжито заходів, необхідних для погодження з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником угоди про визнання винуватості, що свідчить про неналежне виконання ним вимог частини другої статті 470 КПК України та підтверджує факт неналежного виконання прокурором <…> своїх службових обов’язків».
•	Ненадання до прокуратури вищого рівня висновків про судові рішення із правовою позицією щодо законності їх ухвалення судом і наявності підстав для перегляду, що призвело до неоскарження судових рішень в апеляційному порядку прокурором вищого рівня (рішення КДКП від 11 грудня 2025 року № 544дп-25).
	У рішенні зазначено, що: «всупереч вимогам наказів № 309 [наказ Генерального прокурора від 30 вересня 2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні»] та № 400 [наказ Генерального прокурора від 29 грудня 2021 року № 400 «Про організацію діяльності прокурорів з протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах»] у справах <…> відповідно висновки про законність ухвал Коростенського міськрайонного суду Житомирської області та про відсутність підстав для внесення апеляційної скарги, проте не забезпечено направлення до галузевого підрозділу Житомирської обласної прокуратури інформації про зазначені судові рішення з висновком про їх законність, що унеможливило оскарження судових рішень у якому неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в апеляційному порядку прокурором вищого рівня.
	Внаслідок зазначеного, лише після скасування апеляційним судом рішень судів першої інстанції, 2 засуджених звільнено від призначеного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 1 засудженого звільнено від покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, 1 засудженому зменшено строк покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 4 місяці, та 1 засудженому зменшено покарання у виді позбавлення волі на 1 місяць.
	Отже, враховуючи вищевикладені обставини, Комісією встановлено, що прокурором <…> порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 3, пункту 3 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], пункту 20 статті 36, статей 395, 539 КПК України, пунктів 21.2., 40.2., 41.1. наказу № 309 та наказу № 400, тобто вчинено дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII – невиконання чи неналежне виконання службових обов’язків».
•	Інші випадки неналежного виконання службових обов’язків під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні (рішення КДКП від 23 квітня 2025 року № 71дп-25, від 29 квітня 2025 року 
№ 74дп-25, від 09 липня 2025 року № 142дп-25, від 10 вересня 2025 року 
№ 201дп-25, від 03 грудня 2025 року № 530дп-25). 
	Зокрема, у рішенні від 09 липня 2025 року № 142дп-25 вказано: «про доведеність фактів неналежного виконання прокурором  <…> своїх службових обов’язків під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні <…>, який свідомо порушуючи вимоги КПК України, Наказу 
№ 309 [наказ Генерального прокурора від 30 вересня 2021 року № 309 
«Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні»] самоусунувся від виконання повноважень прокурора, імітуючи службову діяльність, чим увів керівництво окружної та обласної прокуратури в оману, нібито належного здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні <…>, що дало змогу особам, які вчинили кримінальне правопорушення стосовно неповнолітньої <…>, а саме  <…> уникнути кримінальної відповідальності. Прокурором <…> не вжито належних та достатніх заходів для притягнення осіб, які вчинили злочин та, у порушення принципів законності, верховенства права, презумпції невинуватості не забезпечив їх притягнення до кримінальної відповідальності. Унаслідок цього не виконано завдання кримінального провадження, не забезпечено захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень».
	1.2. Види накладених дисциплінарних стягнень
	У зв’язку з вчиненням прокурорами дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», на прокурорів накладено такі види стягнень:
•	догана – стосовно 17 прокурорів;
•	заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, – стосовно 6 прокурорів;
•	звільнення з посади в органах прокуратури – стосовно 1 прокурора.
Отже, у переважній більшості випадків (71 %) КДКП обирався такий вид дисциплінарного стягнення, як догана.
Дисциплінарне стягнення у виді догани накладалося з урахуванням таких умов, зокрема, як характер проступку, позитивна характеристика прокурора, відсутність дисциплінарних стягнень:
•	у рішенні від 03 вересня 2025 року № 164дп-25 (несвоєчасне направлення до суду обвинувального акта) зазначено: «При обранні виду дисциплінарного стягнення стосовно прокурора <…> Комісія враховує характер вчиненого ним дисциплінарного проступку та його наслідки, а саме – закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого та уникнення ним кримінальної відповідальності.
	Також слід врахувати особу прокурора, який характеризується позитивно, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, відсутність застосованих та незнятих дисциплінарних стягнень, тривалий час роботи в органах прокуратури».
	Дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, накладалося у сукупності з іншими видами дисциплінарного проступку, а також з урахуванням таких умов, як характер проступку, очевидність порушень, шкода для авторитету прокурора, органів прокуратури, позитивні службові характеристики, професійний досвід. Зокрема:
•	у рішенні від 23 квітня 2025 року № 71дп-25 (неналежне виконання службових обов’язків під час здійснення процесуального керівництва) КДКП взято «до уваги характер проступку, його наслідки, очевидність порушень, те, що вони підривають авторитет прокурора, органів прокуратури й держави в цілому, а також особа прокурора, ступінь його вини, позитивна службова характеристика, професійний досвід та тривалий період роботи в органах прокуратури». 

•	у рішенні від 29 квітня 2025 року № 74дп-25 КДКП (неналежне виконання службових обов’язків під час здійснення процесуального керівництва) «врахувала «характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини вчиненого діяння та негативну характеристику прокурора, відсутність дисциплінарних стягнень, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
	З іншого боку, з урахуванням безпосередніх службових обов’язків, покладених на прокурора відповідним розподілом функціональних обов’язків між працівниками <…>, підлягає врахуванню очевидна його недбалість до виконання своїх службових обов’язків».
	Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури накладалося в сукупності з іншими видами дисциплінарного проступку та з урахуванням таких обставин, як неодноразові порушення законодавства, умисний, очевидний і грубий характер порушень: 
•	у рішенні від 09 липня 2025 року № 142дп-25 КДКП (неналежне виконання службових обов’язків під час здійснення процесуального керівництва) «взято до уваги характер проступку, його тривалість, вчинення прокурором неодноразових порушень законодавства і правил прокурорської етики, наслідки цих порушень у вигляді шкоди авторитету прокурора, органів прокуратури й держави в цілому, умисний характер, їх очевидність та грубість, особу прокурора, ступінь його вини, службову характеристику, професійний досвід та період роботи в органах прокуратури, а також те, що він раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності».
	Слід зазначити, що згідно з цим рішенням КДКП дійшла висновку про вчинення прокурором не лише дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», але й пунктами 5, 6 та 8.

РОЗДІЛ 2. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 2 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 2 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є необґрунтоване зволікання з розглядом звернення.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов’язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об’єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов’язані, зокрема, об’єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Частиною першою статті 31 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що прокурор у межах компетенції розглядає звернення громадян відповідно до вимог закону. Неприпустимими є прояви зверхності, зневажливого ставлення до громадян.
Порядок розгляду в органах прокуратури звернень громадян, юридичних осіб та громадських організацій без статусу юридичної особи, звернень і запитів народних депутатів України, депутатів місцевих рад, звернень комітетів, тимчасових слідчих і тимчасових спеціальних комісій Верховної Ради України, адвокатських запитів, здійснення контролю за результатами їх розгляду визначено Інструкцією про порядок розгляду звернень і  запитів в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора від 25 червня 2024 року № 153.
Згідно з пунктом 5 розділу І зазначеної Інструкції розгляд звернень і запитів в органах прокуратури здійснюється на принципах законності, об’єктивності, всебічності, неупередженості, своєчасності, недопущення дискримінації за будь-якими ознаками, заборони переслідування за подання звернення, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки прокурорів, а також етичної поведінки державних службовців.

У 2025 році КДКП не приймалися рішення про притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 2 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
РОЗДІЛ 3. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 19 Закону України 
«Про прокуратуру» прокурор зобов’язаний не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом.
У частині другій статті 12 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів зазначено, що неприпустимим є використання, передача прокурором у своїх приватних інтересах, чи в інтересах інших осіб будь-якої інформації, що стала йому відома у зв’язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов’язків.
Згідно з Коментарем указаного Кодексу, затвердженим рішенням Ради прокурорів України від 23 листопада 2022 року № 36, беручи до уваги право на доступ до службової інформації, прокурор зобов’язаний трактувати відповідно, з належною конфіденційністю всю інформацію і документи, надані йому. Правило прокурорської етики, закріплене у частині другій коментованої статті Кодексу, покладає на прокурора обов’язок збереження конфіденційної та іншої інформації з обмеженим доступом, що стала йому відома у зв’язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов’язків, крім випадків, встановлених законом (зокрема, до таких можна віднести надання свідчень під час допиту як свідка тощо).
Відповідно до пункту 11 Бордоської декларації «Судді та прокурори в демократичному суспільстві» (Висновок № 12 (2009) Консультативної Ради європейських суддів та Висновок № 4 (2009) Консультативної Ради європейських прокурорів) компетентні органи повинні надавати цю інформацію з урахуванням, зокрема, необхідності дотримання принципу презумпції невинуватості обвинуваченого, права на справедливий суд та права на повагу до приватного та сімейного життя усіх осіб, які беруть участь у процесі. У пункті 39 Пояснювальної записки до вказаної декларації зазначено, що через характер повноважень, на виконання яких прокурори свідомо погодились, вони є постійно відкриті для публічної критики і тому повинні самостійно запровадити для себе, без упередженості та відповідно до закону, обмеження стосовно права обговорювати справи, які вони ведуть.

У 2025 році КДКП не приймалися рішення про притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 3 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
РОЗДІЛ 4. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до абзацу шістнадцятого частини першої статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3, примітки до статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» посадові та службові особи органів прокуратури віднесені до суб’єктів, на яких поширюється дія вказаного Закону, прокурори 
є суб’єктами декларування, а безпосередньо посада прокурора відноситься до посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища
Згідно з частиною першою та четвертою статті 45 Закону України 
«Про запобігання корупції» посадові та службові особи органів прокуратури зобов’язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Упродовж 30 днів після подання декларації суб’єкт декларування має право подати виправлену декларацію.
У статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів зазначено, що прокурор зобов’язаний своєчасно та достовірно декларувати своє майно, доходи, видатки у порядку, передбаченому законодавством у сфері запобігання корупції, а також дотримуватися інших встановлених цим законодавством вимог фінансового контролю.

4.1.	Дії (бездіяльність), що були визнані підставою для дисциплінарної відповідальності
Упродовж 2025 року на підставі пункту 4 частини першої статті 
43 Закону України «Про прокуратуру» КДКП прийняті рішення про накладення дисциплінарного стягнення стосовно 3 прокурорів, з яких 1 рішення скасовано ВРП.
Проведеним узагальненням визначено конкретні дії (бездіяльність) прокурорів, які стали підставою для їх притягнення за порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:
•	Неподання в передбачений строк декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (рішення КДКП від 17 вересня 2025 року № 440дп-25).
У рішенні зазначено: «прокурор <…>, не подавши у строк до 01.04.2025 року шляхом заповнення на офіційному вебсайті НАЗК [Національного агентства з питань запобігання корупції] декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, а також у строк до 31 березня 2025 року Декларацію доброчесності, порушив відповідно вимоги частини першої статті 45 Закону № 1700-VII [Закон України «Про запобігання корупції»] та частини п’ятої статті 19 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена пунктами 4, 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме, порушення встановленого  законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури».
•	Зазначення недостовірних та неточних відомостей в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (рішення КДКП від 07 травня 2025 року № 79дп-25).
У рішенні зазначено: «згідно з довідкою НАЗК [Національного агентства з питань запобігання корупції] про результати повної перевірки щорічної Декларації за 2023 рік, поданої <…> 25 квітня 2025 року 
№ 305/25, у якій зазначено, що <…> при поданні декларації вказав недостовірні відомості <…>, а також зазначив неточні відомості <…>, чим не дотримав вимог пп. 1, 2, 3, 7, 8, 81, 9 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII [Закону України «Про запобігання корупції»]. Недостовірні відомості, зазначені у декларації відрізняються від достовірних на суму 2 665 518,94 грн, що становить розмір від 500 до 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. <…>
Отже, враховуючи вищевикладені обставини, Комісією встановлено, що прокурором <…> порушено вимоги пункту 3 частини четвертої, частини п’ятої статті 19 Закону № 1697-VI [Закон України «Про прокуратуру»], пункту 2 розділу І, пунктів 2, 3 розділу ІІ Порядку № 293 [Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затверджений наказом Генерального прокурора від 29 грудня 2022 року № 293] , пп. 1, 2, 3, 7, 8, 81, 9 частини першої статті 46 Закону № 1700-VII, тобто вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 4, 5 частини першої статті 43 Закону 
№ 1697-VII – порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури»
•	Несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (рішення КДКП від 18 лютого 2025 року № 37дп-25).
У рішенні зазначено: «Факт порушення <…> вимог частини четвертої статті 52 Закону  № 1700-VII [Закон України «Про запобігання корупції»]  встановлено уповноваженою особою Національного агентства [Національного агентства з питань запобігання корупції], за результатами здійснення контролю за своєчасністю подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та стосовно нього складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, пов’язаного з корупцією, передбаченого частиною другою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Наведені <…> причини несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (відсутність відомостей про отриманий дохід – фактично нараховану заробітну плату, перебування у відпустці та поломка його транспортного засобу; призупинення дії сертифікованого електронного підпису КНЕДП [Кваліфікований надавач електронних довірчих послуг] органів прокуратури України та необізнаність про можливість користування ключами електронних підписів надавачами органів КНЕДП) Комісія не може визнати поважними та такими, що об’єктивно перешкоджали <…> своєчасно повідомити Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані  у зв’язку з отриманням доходу (грошових коштів) на суму 166 219, 77 грн шляхом внесення інформації до Реєстру, що він був зобов’язаний зробити до 00 год.00 хв. 10.02.2024, а не 19.02.2024.<…>
Таким чином, Комісія вважає, що прокурор <…> несвоєчасно подавши повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Реєстру, порушив вимоги частини четвертої статті 52 Закону № 1700-VII, тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена пунктами 4, 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII [Закону України «Про прокуратуру»], а саме, порушення встановленого  законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури».
Слід відзначити, що рішенням ВРП від 15 травня 2025 року 
№ 1035/0/15-25 зазначене рішення КДКП від 18 лютого 2025 року № 37дп-25 скасовано, а дисциплінарне провадження стосовно прокурора закрито.
За результатами розгляду скарги прокурора ВРП дійшла такого висновку: «В оскаржуваному рішенні Комісія не надала належної оцінки доводам прокурора <…> про те, що дохід, який він отримав 30 січня 2024 року на картковий рахунок, у виді заробітної плати в сумі 132 144,89 грн становив менше 50 прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб 
на 1 січня 2024 року. Комісія також не врахувала, що про фактичний розмір нарахованої заробітної плати в сумі 166 219, 77 грн, яка перевищує зазначений розмір прожиткового мінімуму, <…> дізнався тільки 12 лютого 2024 року, тобто поза межами десятиденного строку для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Хоча, як зазначила Комісія у своєму рішенні, ці обставини встановив Ізмаїльський міськрайонний суд у постанові 
від 21 червня 2024 року у справі № 497/1267/24, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно <…> за частиною другою статті 172⁶ КУпАП (несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Незважаючи на це, самостійно здійснивши приблизний розрахунок отриманого доходу, <…> учиняв дії, направлені на повідомлення НАЗК про неможливість своєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, посилаючись на те, що дія його електронного підпису КНЕДП органів прокуратури України призупинена у зв’язку з його перебуванням у щорічній відпустці.
Комісія, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що протягом 
2016–2023 років <…> використовував електронні цифрові підписи АТ «ПриватБанк» та Державної фіскальної служби України, не встановила їх наявності станом на 2024 рік, коли в <…> виник обов’язок подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані». 
Окрім того, у вказаному рішенні ВРП вказано: «Об’єктивна сторона дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», полягає в порушенні порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і не охоплює порушення порядку подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб’єкта декларування».
4.2.	Види накладених дисциплінарних стягнень
У зв’язку з вчиненням прокурорами дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», на прокурорів накладено такі види стягнень:
•	догана – стосовно 1 прокурора (рішення скасовано ВРП);
•	заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду – стосовно 1 прокурора;
•	звільнення з посади в органах прокуратури – стосовно 1 прокурора.
	Дисциплінарне стягнення у виді догани накладено з урахуванням таких обставин, зокрема, як характер проступку, позитивна характеристика прокурора, відсутність дисциплінарних стягнень: 
•	у рішенні від 18 лютого 2025 року № 37дп-25 (несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані) зазначено: «При обранні виду дисциплінарного стягнення стосовно прокурора <…> Комісія з огляду на вимоги частини третьої статті 48 Закону № 1697- VII [Закон України 
«Про прокуратуру»], враховує характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини вчиненого діяння та позитивну характеристику прокурора, відсутність дисциплінарних стягнень, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
	З огляду на викладене Комісія вважає, що застосування до прокурора <…> дисциплінарного стягнення у виді догани є пропорційним вчиненому ним дисциплінарному проступку».
	Указане рішення скасовано ВРП (про підстави для скасування зазначено вище).
Дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, накладалося з урахуванням таких обставин, зокрема:
•	у рішенні від 07 травня 2025 року № 79дп-25 (зазначення недостовірних та неточних відомостей в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) зазначено: 
«При обранні виду дисциплінарного стягнення стосовно прокурора <…> Комісія враховує характер вчиненого ним дисциплінарного проступку, його особу та ступінь вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, характеристику прокурора.
	З огляду на викладене Комісія вважає, що застосування до прокурора <…> дисциплінарного стягнення у виді заборони на строк 1 рік на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, є пропорційним вчиненому ним дисциплінарному проступку
	Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури накладалося з урахуванням таких обставин, зокрема, як грубий та умисний характер проступку:
•	у рішенні від 17 вересня 2025 року № 440дп-25 (неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) КДКП зазначено: «При обранні виду дисциплінарного стягнення стосовно прокурора <…> Комісія, з огляду на вимоги частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], враховує характер вчиненого ним дисциплінарного проступку, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, характеристику прокурора.
Грубий та умисний характер вказаного дисциплінарного правопорушення прокурора <…> є очевидним, оскільки рішенням Комісії від 06.08.2024 року 
№ 97дп-24 <…> було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за аналогічні порушення, що свідчить про систематичне нехтування ним вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та частини п’ятої статті 19 Закону України «Про прокуратуру», Порядку № 293 [Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затверджений  наказом Генерального прокурора від 29 грудня 2022 № 293], що є несумісним із подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури.
Вказане діяння є підставою для застосування до прокурора <…> дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, яке є найбільш суворим і застосовується лише в тому випадку, коли немає підстав для застосування більш м’яких видів стягнення, передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1697-VІІ».

РОЗДІЛ 5. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
Окрім того, підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є систематичне (два і більше разів протягом одного року) 
або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Ураховуючи, що в обох випадках йдеться про поведінку прокурора і дотримання ним етичних норм, практика роботи КДКП щодо застосування вказаних пунктів сформована таким чином, що в деяких випадках вони застосовуються одночасно при притягненні прокурорів до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов’язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
Згідно з пунктами 1, 3 Керівних принципів ООН щодо ролі прокурорів, прийнятих на Восьмому конгресі ООН (Гавана, Куба, 27 серпня – 07 вересня 1990 року), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію.
Статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів визначено основні принципи професійної етики та поведінки прокурорів, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність, професійна честь і гідність, формування довіри до прокуратури; доброчесність, зразковість поведінки та дисциплінованість.
Статтею 11 цього ж Кодексу передбачено, прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов’язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї. У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності вживає заходів до спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку. Сприяти йому в цьому повинні керівники відповідних прокуратур.
Згідно з усталеною практикою КДКП, до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належать: вчинення дій, що містять ознаки корупційних або пов’язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень; керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп’яніння або відмова від проходження огляду з метою виявлення стану сп’яніння та ненадання документів, які підтверджують, що прокурор не перебував у такому стані; неподання або несвоєчасне подання прокурором без поважних причин декларації доброчесності прокурора; подання в Декларації доброчесності прокурора недостовірних (у тому числі неповних) тверджень; умисне приховування достовірної інформації про вчинення іншим прокурором дій, що порушують Присягу прокурора чи вимоги Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів; протиправні позаслужбові стосунки – використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов’язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; порушення прокурором вимог, заборон та обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», 
«Про прокуратуру».

5.1.	Дії (бездіяльність), що були визнані підставою для дисциплінарної відповідальності

Упродовж 2025 року за пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» КДКП прийняті рішення про накладення дисциплінарного стягнення на 55 прокурорів.
5.1.1.	Проведеним узагальненням визначено конкретні дії (бездіяльність), які стали підставою для їх притягнення за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики:
•	Відмова від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп’яніння (рішення КДКП від 28 січня 2025 року № 23дп-25, 
від 22 жовтня 2025 року № 483дп-25).
Зокрема, у рішенні від 28 січня 2025 року № 23дп-25 зазначено, що прокурор «як водій транспортного засобу, зобов’язаний виконувати обов’язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп’яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан алкогольного сп’яніння на вимогу працівників поліції є його обов’язком.
Натомість <…> як особа, що має відповідні професійні знання, будучи фаховим юристом, перебуваючи на посаді в органах прокуратури, будучи ознайомленим з вимогами щодо прокурорської етики, за наявності обґрунтованих сумнівів щодо перебування у стані алкогольного сп’яніння, не спростував таких сумнівів та не виконав законних вимог працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп’яніння. <…>
Отже, комплексно аналізуючи матеріали дисциплінарного провадження, <…>, відмовившись від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп’яніння, вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини першої статті 43 Закону 
№ 1697-VII [Закону України «Про прокуратуру»].
Окрім цього, своєю поведінкою, а також пред’явленням працівнику поліції за власною ініціативою службового посвідчення працівника прокуратури Харківської області, <…> грубо порушив норми професійної етики.
Етичні норми поширюються і на службову сферу, і на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального й загального законодавства і моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії. Такі дії суперечать основним принципам, моральним нормам та правилам прокурорської етики, якими повинен керуватися прокурор під час виконання своїх службових обов’язків та поза службою, підривають як авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, та кваліфікуються, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII».
•	Протиправні позаслужбові стосунки (від 05 березня 
2025 року № 42дп-25, від 28 травня 2025 року № 95дп-25, від 02 липня 
2025 року № 138дп-25, від 09 липня 2025 року № 142дп-25, від 27 серпня 
2025 року № 159дп-25 та інші).
Зокрема, у рішенні від 05 березня 2025 року № 42дп-25 зазначено, що прокурор «з використанням свого службового становища отримував та незаконно передавав сторонній особі <…> через мессенджер «WhatsApp» службову інформацію з обмеженим доступом, що стосується кримінальних проваджень <…>.
З урахуванням встановлених обставин Комісія вважає про доведеність факту існування протиправних позаслужбових стосунків прокурора
<…> із сторонніми особами та використання ним своїх службових повноважень і наявних за посадою можливостей в приватних інтересах третіх осіб.
Зокрема, ним вчинено дії, спрямовані на збирання й розголошення інформації з обмеженим доступом, що стала йому відома у зв’язку з використанням своїх службових повноважень та професійних обов’язків. Спілкування <…> з особами відбувалось з протиправною метою з боку першого, поза межами робочих відносин та з використанням службового становища, що свідчить про недоброчесність прокурора. Така поведінка безумовно дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету органів прокуратури в цілому.<…>
Комісія вважає, що прокурор <…> у порушення вимог статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 11, 16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, статті 22 Закону України 
«Про запобігання корупції» порушив правила прокурорської етики щодо недопущення поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури, вступивши у позаслужбові стосунки із використанням службових повноважень (службового становища), чим вчинив дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме: допустив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; скоїв систематичне (два і більше разів протягом одного року) грубе порушення правил прокурорської етики».	
У рішенні від 15 жовтня 2025 року № 475дп-25 вказано, що прокурор «вступив у позаслужбові стосунки з <…>, під час спілкування висловив йому пропозицію передати прокурору  неправомірну вигоду (грошові кошти) за сприяння у закритті кримінального провадження <…>, яке вже було закрито <…>, а також пропонував свої послуги у «допомозі» <…> вирішити питання щодо повернення їй затриманого на митниці товару за винагороду у вигляді або певного відсотку від вартості затриманого на митниці товару, або фіксованої суми коштів. На реалізацію вищевказаної домовленості ввечері <…>, під час зустрічі з <…> в ресторані <…> отримав від нього неправомірну вигоду (грошові кошти <…>), після чого був затриманий з цими грошовими коштами в порядку ст. 208 КПК України у кримінальному провадженні <…>. Ця подія набула значного розголосу в медіа».
•	Неповідомлення у встановленому порядку безпосереднього керівника про наявність у прокурора конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів (рішення КДКП від 02 квітня 
2025 року № 61дп-25).
У рішенні зазначено: «… за результатами дисциплінарного провадження Комісія вважає, що зібраними матеріалами підтверджено те, що <…>, будучи старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні <…>, являючись суб’єктом, на якого поширюються вимоги Закону № 1700-VII [Закону України «Про запобігання корупції»] усупереч вимогам пунктів 2 та 3 частини першої статті 28 цього Закону не повідомив у встановленому порядку безпосереднього керівника про наявність у нього конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.
Тобто, прокурором <…> порушено вимоги статті 28 Закону № 1700-VII, статті 19 Закону № 1697-VII [Закону України «Про прокуратуру»], статті 9 КПК України, статей 5, 14, 15, 19 Кодексу [Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів], тобто вчинено дисциплінарні проступки, відповідальність за які передбачено пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, і наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також систематичне грубе порушення правил прокурорської етики».
•	Участь у конфліктній ситуації замість сприяння її уникненню 
та вирішенню в правовому полі (рішення КДКП від 14 травня 2025 року 
№ 81дп-25).
У рішенні вказано, що «із зазначених вище матеріалів кримінальних проваджень, висновку й матеріалів службового розслідування вбачається, що ні син <…> – <…>, ні прокурор <…>, після конфлікту його сина з <…>, не звернулись до правоохоронних органів у встановлений законом спосіб щодо притягнення винного до кримінальної чи іншої відповідальності, а самовільно з підтримкою групи осіб прибув до місця проживання <…>, де знаходився на той час і <…>, створив конфліктну ситуацію, яка призвела до бійки з ним, нанесення тілесних ушкоджень один одному та порушення громадського порядку.
При цьому, маючи досвід роботи в правоохоронному органі та можливість викликати працівників поліції, <…> цим правом не скористався, хоча така можливість існувала і була реальною. Своїми діями у відповідь на поведінку іншої особи прокурор лише загострив ситуацію замість того, щоб повною мірою сприяти її уникненню та вирішенню конфлікту у правовому полі.
Отже, <…>, відмовившись від вирішення питання його сина у законний спосіб та перебираючи на себе повноваження правоохоронного органу, вчинив протиправні позаслужбові стосунки – використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов’язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, тобто вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини першої статті 43 Закону 
№ 1697-VII.
Окрім цього, своєю поведінкою <…> грубо порушив норми професійної етики. Етичні норми поширюються і на службову сферу, і на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального й загального законодавства і моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії. Такі дії суперечать основним принципам, моральним нормам та правилам прокурорської етики, якими повинен керуватися прокурор під час виконання своїх службових обов’язків та поза службою, підривають як авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, та кваліфікуються, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII [Закону України «Про прокуратуру»]».
Слід відзначити, що рішенням ВРП від 24 липня 2025 року 
№ 1569/0/15-25 скасовано частково рішення КДКП від 14 травня 2025 року 
№ 81дп-25 про накладення дисциплінарного стягнення, яким змінено мотивувальну частину цього рішення, а в іншій частині рішення КДКП залишено без змін.
За результатами розгляду скарги прокурора ВРП дійшла такого висновку про те, що: «доводи Комісії про вчинення прокурором <…> протиправних позаслужбових стосунків є абстрактним припущенням, оскільки Комісія не довела, яким чином прокурор використав свої службові повноваження або службовий статус та пов’язані із цим можливості на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.
Приїзд <…> на місце події в позаробочий час сам по собі не може свідчити про вчинення прокурором протиправних позаслужбових стосунків».
•	Безпідставне отримання статусу особи з інвалідністю та підвищеного розміру пенсійного забезпечення (рішення КДКП від 27 серпня 2025 року № 157дп-25, від 27 серпня 2025 року № 158дп-25).
Зокрема, у рішенні КДКП від 27 серпня 2025 року № 158дп-25 зазначено: «За приписами пункту 5 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури. <…>
У свою чергу, прокурор <…> всупереч вимог статті 19 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року 
№ 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» безпідставно отримав статус особи з інвалідністю як елемент державної гарантії та підтримки людей з інвалідністю внаслідок чого, як прокурор отримав підвищений розмір пенсійного забезпечення. Тобто у протиправний спосіб використовуючи свій статус прокурора, допустив порушення вимог частин 3, 4 статті 19 Закону України «Про прокуратуру», а саме порушив присягу прокурора та свідомо вчинив дії межах і спосіб, що суперечать Конституції та Законам України. <…>
Окрім цього, прокурором <…> проігноровано етичні норми, які є основоположними нормами поведінки прокурора, зокрема використання статусу особи з інвалідністю, що призвело до призначення, нарахування, а в подальшому і збільшення розміру спеціальної пенсії, вибірковий підхід до використання статусу інваліда (лише для отримання грошових виплат), що явно виходять за межі приватної сфери. Вказані дії прокурора <…> Комісією розцінено як систематичне грубе порушення правил прокурорської етики.
Отже, прокурором <…> порушено вимоги статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 11, 16, 21 Кодексу етики, чим вчинено дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VIІ і наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та систематичне грубе порушення правил прокурорської етики».
•	Невжиття передбачених законом заходів для захисту ділової репутації прокурора та авторитету органів прокуратури (рішення КДКП 
від 10 вересня 2025 року № 255дп-25, від 17 вересня 2025 року № 441дп-25, 
від 24 вересня 2025 року № 466дп-25, від 02 жовтня 2025 року 
№ 467дп-25, від 07 жовтня 2025 року № 468дп-25 та інші).
	Зокрема, у рішенні від 17 грудня 2025 року № 549дп-25 зазначено, що прокурор, «усвідомлюючи високу суспільну чутливість питання, пов’язаного із фактами можливого незаконного отримання інвалідності прокурорами в умовах воєнного стану, був зобов’язаний не лише діяти відповідно до вимог чинного законодавства, а й своєчасно вжити всіх необхідних заходів для захисту власної ділової репутації та авторитету органів прокуратури загалом. Втім, попри неодноразові звернення керівництва, прокурор <…> свідомо ухилився від проходження медичного огляду, не з’явився до відповідного медичного закладу, а також не ініціював жодних дій, спрямованих на спростування сумнівів щодо законності встановлення йому групи інвалідності.
У сукупності такі дії, а точніше – бездіяльність, свідчать про необ’єктивність, відсутність з боку прокурора <…> належної професійної ініціативи щодо підтвердження законності набутого статусу особи з інвалідністю. Його поведінка фактично характеризується як ухилення від виконання законних вимог керівництва та невжиття заходів із захисту особистої репутації, що, у свою чергу, дискредитує органи прокуратури в очах суспільства.
Комісія зазначає, що лише після отримання Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО [Центр оцінювання функціонального стану особи] <…>, яким з <…> скасовано рішення обласної МСЕК <…> про встановлення <…> інвалідності, <…> почав ініціювати перед ДУ «Укрдержндімспі МОЗ України» проведення його обстеження. Водночас листом <…> був повідомлений про відсутність підстав для додаткового медичного обстеження.
Вказані обставини прямо суперечать засадам професійної етики працівника прокуратури, негативно впливають на сприйняття інституту прокуратури, особливо в умовах воєнного стану, коли суспільна довіра до державних органів є вкрай важливою.
Звертає увагу на себе і те, що в той момент, коли <…> обрав модель поведінки пасивного характеру та проігнорував необхідність з’явитись до 
ДУ «Укрдержндімспі МОЗ України» для обстеження, він керувався суб’єктивною думкою, власними інтересами, не був об’єктивним та не сприяв підвищенню авторитету органів прокуратури, який формується через поведінку кожного її працівника. Таким чином, прокурор діяв усупереч вимогам статті 3 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»] та статті 10 Кодексу [Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів], яка передбачає, що прокурор має бути об’єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами і усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.
Отже, прокурор порушив один з основних принципів професійної етики та поведінки прокурорів, зазначених у статті 3 Закону № 1697-VII та статті 4 Кодексу, принцип об’єктивності. Такі дії прокурора <…>, які прямо пов’язані із суспільним резонансом та невдоволенням суспільства, є такими, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності.
Ураховуючи вищевикладене, дії прокурора <…> Комісія розцінює як вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності.
Окрім цього, прокурором <…> проігноровано етичні норми, які є основоположними засадами поведінки прокурора, зокрема використання статусу особи з інвалідністю, що призвело до призначення та нарахування розміру пенсії, вибірковий підхід до використання статусу особи з інвалідністю (лише для отримання грошових виплат).
Більше того, відсутність визнання ним своєї відповідальності, ігнорування наслідків своєї поведінки та намагання перекласти відповідальність на органи охорони здоров’я свідчить про не усвідомлення етичної природи своїх порушень та повну неспроможність дотримуватись стандартів поведінки, які вимагаються від прокурора в умовах кризи довіри до державних органів.
Вказані дії прокурора Комісія розцінює як систематичне грубе порушення правил прокурорської етики».
5.1.2.	Окрім того, проведеним узагальненням визначено конкретні дії (бездіяльність), які стали підставою для їх притягнення за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури:
•	Зазначення в декларації доброчесності прокурора неправдивих відомостей, несвоєчасне подання такої декларації (рішення КДКП від 08 січня 2025 року № 1дп-25, від 05 лютого 2025 року № 31дп-25, 
від 18 лютого 2025 року № 37дп-25, від 13 березня 2025 року № 48дп-25, 
від 07 травня 2025 року № 79дп-25 та інші).
Зокрема, у рішенні від 08 січня 2025 року № 1дп-25 зазначено, що 
«Згідно з усталеною практикою Комісії, до дій що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, серед інших, належить подання в декларації доброчесності прокурора недостовірних 
(у тому числі неповних) тверджень.
Таким чином, Комісія вважає, що прокурор <…>, зазначивши у Декларації неправдиві відомості про виконання всіх вимог щодо фінансового контролю, визначених Законом України «Про запобігання корупції», порушив вимоги пункту 3 частини четвертої, частини п’ятої статті 19 Закону 
№ 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], пунктів 1–3 розділу ІІ Порядку № 293 [Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затверджений наказом Генерального прокурора від 29 грудня 2022 року № 293], тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а відтак наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності».
У контексті подання прокурором декларації доброчесності КДКП дотримується позиції щодо необхідності забезпечення можливості внесення змін та доповнень до декларації в рамках терміну її подання, а також відновлення відкритого доступу до вказаних декларацій (або запровадження альтернативних механізмів забезпечення принципів прозорості та підзвітності перед суспільством). Зокрема, з тих мотивів, що у декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що містять значно більше інформації про суб’єкта, є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі декларацій.
5.2. Види накладених дисциплінарних стягнень
У зв’язку з вчиненням прокурорами дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», на прокурорів накладено такі види стягнень:
•	догана – стосовно 8 прокурорів;
•	заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, – стосовно 14 прокурорів;
•	звільнення з посади в органах прокуратури – стосовно 33 прокурорів.
	Отже, у переважній більшості випадків (60 %) КДКП обирався такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади в органах прокуратури.
	Дисциплінарне стягнення у виді догани накладено з урахуванням таких обставин, як позитивна характеристика прокурора, визнання ним вини, відсутність ознак грубого порушення, негативних наслідків правам і законним інтересам будь-яких осіб, стан здоров’я. Зокрема:  
•	у рішенні від 08 січня 2025 року № 1дп-25 (зазначення в декларації доброчесності неправдивих відомостей) під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно прокурора КДКП враховано «характер вчиненого ним дисциплінарного проступку, його особу та ступінь вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, позитивну характеристику прокурора, визнання провини».
	Дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, накладалося з урахуванням таких обставин, як характер проступку, заподіяння шкоди авторитету органів прокуратури, відсутність претензій з боку потерпілого, відшкодування шкоди, відсутність дисциплінарних стягнень і тривалий час роботи в органах прокуратури, визнання порушення, щире каяття. Зокрема:
•	у рішенні від 22 жовтня 2025 року №483дп-25 (відмова від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп’яніння) КДКП взято до уваги «обставини щодо стану здоров’я <…> до та після вчинення проступку, його поведінку під час вчинення дисциплінарного проступку, характер проступку, особу прокурора, його характеристику, тривалий стаж прокурорської діяльності, заяву потерпілого від ДТП про відсутність претензій до прокурора та відшкодування завданої ним шкоди, а також відсутність розголосу та негативного суспільного резонансу внаслідок його дій, визнання та усвідомлення прокурором своїх  дій тощо»;
•	у рішенні від 09 жовтня 2025 року № 471дп-25 КДКП (невжиття заходів для захисту ділової репутації прокурора та авторитету органів прокуратури) зазначено «зважаючи на те, що під час засідання Комісії прокурор <…> визнала порушення з її боку правил прокурорської етики, щиро покаялася, повідомила про усвідомлення необхідності недопущення таких порушень у майбутньому, а також зазначила, що нею вжито додаткових заходів, спрямованих на їх недопущення, зокрема пройдено стаціонарне лікування з метою підтвердження законності отриманої інвалідності, Комісія дійшла висновку про можливість її виправлення без застосування найсуворішого виду стягнення».
	Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури накладалося з урахуванням таких обставин, як грубий характер порушення, негативний суспільний резонанс, репутаційні втрати для органів прокуратури. Зокрема:
•	у рішенні від 28 травня 2025 року № 95дп-25 КДКП (протиправні позаслужбові стосунки) зазначено, що «враховуючи грубий характер порушення, а також обставини його вчинення, негативний суспільний резонанс, суттєві репутаційні втрати органів прокуратури, Комісія констатує, що такий проступок несумісний із подальшим перебуванням <…> на посаді в органах прокуратури»;
•	у рішенні від 27 серпня 2025 року № 159дп-25 КДКП (протиправні позаслужбові стосунки) вказала, що вчинене прокурором «дисциплінарне правопорушення має грубий характер, оскільки дотримання прокурором вимог щодо обов’язку діяти лише на підставі закону, особливо в умовах воєнного стану, є безальтернативним, а порушення таких вимог не може бути виправдано жодними обставинами».

РОЗДІЛ 6. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є систематичне (два і більше разів протягом одного року) 
або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів затверджено 
27 квітня 2017 року всеукраїнською конференцією прокурорів. За своєю правовою природою Кодекс є актом найвищого органу прокурорського самоврядування та у загальному розумінні є зведенням основних принципів, моральних норм і правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов’язків та поза службою. 
Згідно з частиною другою статті 3 Кодексу нормативною базою в сфері професійної етики та поведінки прокурорів, окрім національного законодавства (Конституція України, Закон України «Про прокуратуру», «Про захист суспільної моралі» тощо), є також міжнародні документи, серед яких зазначено Європейські інструкції з питань етики та поведінки прокурорів (Будапештські принципи), ухвалені Конференцією генеральних прокурорів країн – членів Ради Європи у 2005 році. У цих інструкціях вказано, зокрема, що прокурори повинні завжди дотримуватися найвищих професійних стандартів та завжди підтримувати честь і гідність своєї професії, поводитися професійно, дотримуватися найвищих стандартів доброчесності чесності та ретельності.
 Поняття «правила прокурорської етики», очевидно, не обмежується вимогами того чи іншого розділу Кодексу, а є значно ширшим за змістом. 
Про це зауважено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 826/9606/17, у якій указано: «Етичні норми поширюються і на службову сферу, і на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального, загального законодавства й моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має відповідати статусу та сприяти довірі та повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії».
Подібна позиція відображена й в міжнародно-правових документах. 
Так, у Висновку № 13 (2018) КРЄП «Незалежність, підзвітність та етика прокурорів» зазначається, що під словом «етика» розуміються всі керівні принципи, що встановлюють стандарти поведінки та практики, як у роботі, так і поза їхньою діяльністю, що очікується від усіх прокурорів, які працюють у прокуратурі чи від її імені.

6.1.	Дії (бездіяльність), що були визнані підставою для дисциплінарної відповідальності
Упродовж 2025 року за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» КДКП прийняті рішення про накладення дисциплінарного стягнення на 49 прокурорів. 
Проведеним узагальненням визначено конкретні дії / бездіяльність, які стали підставою для їх притягнення за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (окрім тих, про які вже зазначено в попередньому розділі):
•	Розсилання у месенджері працівникам поліції повідомлень із відповідним зображенням та неетичним контекстом (рішення КДКП 
від 27 березня 2025 року № 58дп-25).
У рішенні зазначено: «прокурор <…>, усупереч вимогам статті 19 Закону № 1697-VII, статей  6, 11, 16, 21, 28, 29, 31 Кодексу, 26 вересня 
2024 року в робочий час з свого телефону у месенджері «WhatsApp» розіславши працівникам ВП № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повідомлення із відповідним зображенням та російськомовним неетичним текстом <…> та особистим коментарем під ними <…>, вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 1 та 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII [Закону України «Про прокуратуру»] – неналежне виконання службових обов’язків та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
За своїм змістом порушення <…> правил прокурорської етики є грубим, оскільки вчинені ним дії посягають на основи функціонування прокуратури, морально-етичні засади діяльності прокурорів та шкодять авторитету прокуратури в цілому».
•	Дії, висловлювання і поведінка, які можуть зашкодити репутації прокурора та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс (рішення КДКП від 09 липня 2025 року № 141дп-25).
	У рішенні зазначено, що «прокурор <…>, будучи ознайомленим з необхідністю дотримання правил професійної етики, у порушення вимог статті 21 Кодексу, згідно з якою прокурору слід не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс, не спростував ні під час інтерв’ю у телепередачі «Супермама», ні після виходу сюжету, також не зробив це після поширення публікацій, ні після порушення дисциплінарного провадження, твердження своїх дружин з приводу здійснення ним витрат на їх утримання, а також утримання п’яти дітей та здійснення ним оплати за оренду об’єктів нерухомості, продемонстрованого у сюжеті приватного будинку та квартири у м. <…>, у якій мешкає його колишня дружина, що, у сукупності із місцем, часом, обстановкою та способом висвітлення їхнього життя, обґрунтовано створило в суспільстві негативне уявлення про наявність корупційної складової в діяльності органів прокуратури та викликало негативний суспільний резонанс».
•	Використання образ, нецензурної лексики, погроз (рішення КДКП від 05 листопада 2025 року № 500дп-25).
	У рішенні зазначено, зокрема: «З відеоматеріалів вбачається, що <…> поводив себе грубо, неетично, застосовував образи та ненормативну лексику до співробітників охорони. <…> одразу ж ідентифікував себе як працівник прокуратури незважаючи на те, що фактично він своїх обов’язків як прокурор в той момент не виконував. Також поведінка <…> була агресивною, мова сплутаною, хода хиткою, що може свідчити про факт перебування прокурора в стані алкогольного сп’яніння. Розмову з співробітниками поліції охорони <…> проводив з образами, періодично робив телефонні дзвінки керівництву прокуратури (зі слів <…> на відео), наголошував на особистих знайомствах з різними правоохоронцями та на своїх позаслужбових зв’язках, погрожував співробітникам поліції скасуванням премії та звільненням.
	Отже, дії <…>, вчинені <…> (використання нецензурної лайки, образ на адресу громадян та співробітників поліції охорони, наголошення на особистих знайомствах та на своїх позаслужбових зв’язках, погрози співробітникам поліції охорони), є порушенням вимог пункту 4 частини четвертої статті 
19 Закону № 1697-VII [Закону України «Про прокуратуру»], статей 11, 16, 21 Кодексу етики, кваліфікуються Комісією, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII».
	
6.2.	Види накладених дисциплінарних стягнень
У зв’язку з вчиненням прокурорами дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», на прокурорів накладено такі види стягнень:
•	догана – стосовно 2 прокурорів;
•	заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, – стосовно 13 прокурорів;
•	звільнення з посади в органах прокуратури – стосовно 34 прокурорів.
	Отже, у переважній більшості випадків (69 %) КДКП обирався такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади в органах прокуратури.
	Дисциплінарне стягнення у виді догани накладено з урахуванням таких обставин, зокрема, як відсутність дисциплінарних стягнень, тривалий стаж роботи, наявність поважних причин, пов’язаних зі станом здоров’я:
•	у рішенні від 05 листопада 2025 року № 499дп-25 КДКП (невжиття заходів для захисту ділової репутації прокурора та авторитету органів прокуратури) враховано, зокрема, «відсутність дисциплінарних стягнень застосованих до <…> у минулому, тривалий стаж роботи, а також наявність поважних причин, пов’язаних зі станом здоров’я та вагітністю.
	У зв’язку з цим Комісія вважає за можливе застосування найм’якішого виду дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»] у виді догани, що є пропорційним вчиненому нею дисциплінарному проступку».
	Дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, накладалося з урахуванням таких обставин, як позитивна характеристика прокурора, відсутність дисциплінарних стягнень, визнання порушення, щире каяття, наявність статусу учасника бойових дій, державних нагород за внесок у справу захисту державного суверенітету, територіальної цілісності та незалежності України. Зокрема: 
•	у рішенні від 27 березня 2025 року № 58 дп-25 (розсилання у месенджері працівникам поліції повідомлень із відповідним зображенням та неетичним контекстом) КДКП зазначено: «З огляду на вимоги частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], при виборі виду дисциплінарного стягнення, що може бути застосовано до прокурора, Комісія бере до уваги характер проступку, особу прокурора, його позитивну характеристику та відсутність дисциплінарних стягнень, інші обставини вчиненого діяння.
	З огляду на викладене Комісія вважає, що застосування до прокурора <…> дисциплінарного стягнення у виді заборони на рік на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, є пропорційним вчиненому ним дисциплінарному проступку.
	Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури накладалося з урахуванням таких обставин, як грубе порушення, що підриває авторитет і довіру до органів прокуратури, негативний суспільний резонанс, репутаційні втрати органів прокуратури. Зокрема:
•	у рішенні від 05 листопада 2025 року № 500дп-25 КДКП (використання образ, нецензурної лексики, погрози використати свої особисті зв’язки) зазначено: «Визначаючи вид дисциплінарного стягнення, що може бути застосовано до прокурора <…>, Комісією, з огляду на вимоги частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], взято до уваги характер проступку, особу прокурора, його позитивну характеристику та відсутність дисциплінарних стягнень, інші обставини вчиненого діяння.
	З іншого боку, підлягає врахуванню поведінка <…>, яка є усвідомленим грубим порушенням не тільки вимог закону та правил прокурорської етики, адже підриває авторитет і довіру до органів прокуратури загалом і ставить під сумнів компетентність і професіоналізм такого прокурора, зокрема.
Пунктом 1 частини четвертої статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що за результатами дисциплінарного провадження може бути прийнято рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора), якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення.
Так як вчинений прокурором <…> дисциплінарний проступок має характер грубого порушення та не сумісний з подальшим зайняттям ним посади в органах прокуратури, наявні підстави для прийняття рішення про неможливість подальшого обіймання ним посади прокурора».

РОЗДІЛ 7. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 7 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 7 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є порушення правил внутрішнього службового розпорядку.
Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов’язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.
Одним із порушень трудової (службової) дисципліни є прогул. У Кодексі законів про працю України не надається визначення поняттю «прогул», однак пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року прогул визначено як відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. 
Відповідно до пунктів 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов’язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів Офісу Генерального прокурора затверджено наказом Генерального прокурора 
від 12 серпня 2020 року № 375 за погодженням 04 серпня 2020 року Профспілкового комітету Офісу Генерального прокурора. 
Правила визначають загальні положення організації внутрішнього службового розпорядку прокурорів Офісу Генерального прокурора, режиму та умов роботи, забезпечення раціонального використання робочого часу, підвищення ефективності та якості роботи.
Положеннями статей 4, 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що професійна діяльність прокурорів грунтується на принципах, серед іншого: верховенства та законності; справедливості, неупередженості та об’єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості. Порушення службової дисципліни є неприпустимим для прокурора.

7.1.	Дії (бездіяльність), що були визнані підставою для дисциплінарної відповідальності
Упродовж 2025 року за пунктом 7 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» КДКП прийняті рішення про накладення дисциплінарного стягнення стосовно 8 прокурорів. 
Проведеним узагальненням визначено конкретні дії / бездіяльність, які стали підставою для їх притягнення за порушення правил внутрішнього службового розпорядку:
•	 Відсутність на робочому місці без повідомлення безпосереднього керівника та без поважних причин (рішення КДКП від 08 січня 2025 року 
№ 2дп-25, від 13 лютого 2025 року № 34дп-25, від 05 березня 2025 № 41дп-25, від 03 вересня 2025 № 163дп-25, від 13 листопада 2025 року № 511дп-25).
Зокрема, у рішенні від 08 січня 2025 року № 2дп-25 зазначено: «Недотримання вимог Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів є підставою для притягнення прокурора до відповідальності у порядку, передбаченому законодавством.
Дотримання прокурором правил внутрішнього службового розпорядку є обов’язковим, а його порушення не може бути виправдано ніякими обставинами. Невиконання <…> установлених для прокурорів Правил внутрішнього службового розпорядку в частині інформування керівництва про причини своєї відсутності на робочому місці є умисним порушенням вимог цих Правил, якими регламентовано режим роботи у прокуратурі.
Недотримання <…> вищевказаних вимог підтверджено актами про його відсутність на робочому місці, складеними <…>, а також поясненнями <…>, який не заперечив фактів своєї відсутності на робочому місці, однак пов’язав ці факти з виїздом у службових питаннях.
Водночас пояснення <…> про те, що його відсутність на робочому місці пов’язана зі службовою необхідністю Комісія сприймає критично, як спосіб уникнення дисциплінарної відповідальності, оскільки під час дисциплінарного провадження достовірно встановлено, що <…> заздалегідь не повідомляв свого безпосереднього керівника про намір залишити приміщення прокуратури у службових питаннях. Упродовж дня – <…> на телефонні дзвінки не відповідав, самостійно у цей день на зв'язок з керівництвом не виходив.<…>      
Також <…> не дотримано вимог розділу ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку в частині обов’язкового повідомлення свого безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв’язку або іншими доступними способами про свою відсутність на роботі, що розцінюється Комісією, як порушення правил внутрішнього службового розпорядку.  
Таким чином, Комісія дійшла висновку, що вищевказаний прокурор порушив вимоги пунктів 3, 4 частини четвертої статті  19 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], Правила внутрішнього службового розпорядку <…>, чим вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII (порушення правил внутрішнього службового розпорядку)».
Окрім того, у рішенні від 13 лютого 2025 року № 34дп-25 зазначено: «прокурор <…> після поновлення на роботі та визначення тимчасового робочого місця повинен був виконувати вимоги законодавства стосовно прокурорів, однак він з моменту, коли йому стало про це відомо <…> свідомо не з’являвся на роботу та не виконував службові обов’язки з <…> до <…>.
Недотримання прокурором <…> вимог законодавства підтверджено складеними комісійно актами про його відсутність на робочому місці з <…> до <…> включно, його табелями обліку використання робочого часу за <…>, а також інформацією <…> про його виїзд закордон <…> і про відсутність даних про його повернення в Україну».
•	Невиконання заходів щодо евакуації, неприбуття до місця тимчасової дислокації, залишення на тимчасово окупованій території та невиконання обов’язку приступити до роботи (рішення КДКП від 11 червня 2025 року № 121дп-25, від 18 червня 2025 року № 133дп-25, від 25 червня 
2025 року № 135дп-25).
Зокрема, у рішенні від 11 червня 2025 року № 121дп-25 зазначено: 
«прокурор <…> не виконала вказівку керівника про виїзд із <…>, та про евакуацію (зміну дислокації) працівників органів прокуратури. До виконання службових обов’язків не приступила. 
Дії <…> щодо невиконання заходів щодо евакуації та неприбуття до місця тимчасової дислокації, залишення її на тимчасово окупованій території в умовах воєнного стану свідчать про очевидне порушення нею Присяги прокурора та вимог правил прокурорської етики, а також про невиконання вимог щодо професійної відповідності, загальновизнаних світовою спільнотою прокурорів обов’язків прокурора, що для прокурора є неприпустимим.
Порушення Присяги прокурора та Правил внутрішнього службового розпорядку <…> прокурором <…> компрометує її як працівника прокуратури, шкодить репутації органів прокуратури та нівелює її авторитет.
Отже, прокурором <…> порушено вимоги статей 3, 17, 19, 36 Закону 
№ 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»], статей 3, 11, 16 Кодексу [Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів], тобто вчинено дисциплінарні проступки, відповідальність за які передбачено пунктами 5, 6, 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, що є підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, порушення Правил внутрішнього службового розпорядку та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури».
7.2. Види накладених дисциплінарних стягнень
У зв’язку з вчиненням прокурорами дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», на прокурорів накладено такі види стягнень:
•	догана – стосовно 1 прокурора;
•	звільнення з посади в органах прокуратури – стосовно 7 прокурорів.
	Отже, у більшості випадків (88 %) КДКП обирався такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення.
	Дисциплінарне стягнення у виді догани накладено з урахуванням таких обставин, зокрема, як сімейне становище, наявність на утриманні дітей, зміна поведінки прокурора у кращий бік: 
•	у рішенні від 08 січня 2025 року № 2дп-25 КДКП (відсутність на робочому місці без повідомлення безпосереднього керівника) враховано «негативну характеристику цього прокурора, а також наявність раніше застосованого дисциплінарного стягнення рішенням Комісії <…>.
	Водночас Комісією враховано тривалий час роботи <…> в органах прокуратури, його сімейне становище, наявність на утриманні трьох дітей. Також взято до уваги пояснення представника скаржника про те, що поведінка цього прокурора з <…> змінилася в кращу сторону, виконання ним службових завдань та доручень не викликає зауважень».
	Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури накладалося з урахуванням таких обставин, зокрема, як грубий характер проступку:
•	у рішенні від 11 червня 2025 року № 121дп-25 КДКП (невиконання заходів щодо евакуації, неприбуття до місця тимчасової дислокації, залишення на тимчасово окупованій території та невиконання обов’язку приступити до роботи) враховано: «характер вчиненого дисциплінарного проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь вини, вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану.
Вчинене <…> дисциплінарне правопорушення має грубий характер, оскільки дотримання прокурором вимог щодо обов’язку діяти на підставі закону, особливо в умовах воєнного стану, не допускати порушення правил внутрішнього службового розпорядку, є безальтернативним.
Грубий характер проступку у поєднанні з обставинами його вчинення, свідоме не виконання обов’язків <…> під час воєнного стану є несумісним з подальшим зайняттям нею будь-якої посади в органах прокуратури».

РОЗДІЛ 8. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3акону України 
«Про прокуратуру» діяльність прокуратури грунтується на засадах недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади. 
Своєю чергою, згідно з частиною п’ятою статті 16 цього ж Закону органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об’єднання зобов’язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджання виконанню службових обов’язків або прийняття ним незаконного рішення.
Згідно з пунктом 12 Висновку № 13 (2018) Консультативної ради європейських прокурорів «незалежність» означає, що прокурори не повинні зазнавати незаконного втручання у виконання своїх обов’язків з метою забезпечення повного дотримання та застосування закону та принципу верховенства права і що вони також не повинні зазнавати будь-якого політичного тиску або незаконного впливу будь-якого характеру.
Статтею 16 Закону України «Про прокуратуру» передбачено гарантії незалежності прокурора, першою серед яких зазначено особливий порядок його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Окрім того, згідно зі статтею 24 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор не повинен втручатися в діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування, крім випадків, передбачених законом. З метою забезпечення справедливого та об’єктивного правосуддя прокурор у відносинах із суддями та присяжними повинен дотримуватися взаємоповаги, усвідомлюючи важливість спільних завдань щодо утвердження в суспільстві верховенства права та законності.

8.1.	Дії, що були визнані підставою для дисциплінарної відповідальності
Упродовж 2025 року за пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» до дисциплінарної відповідальності притягнуто 
1 прокурора. 
Проведеним узагальненням визначено конкретні дії, які стали підставою для його притягнення:
•	Втручання в діяльність іншого прокурора (рішення КДКП 
від 09 липня 2025 року 142дп-25).
У рішенні зазначено, зокрема: «прокурор <…> діючи усупереч вимогам статей 100 та 170 КПК України та <…> втрутився у діяльність іншого прокурора та слідчого, а саме старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні <…> та дізнавача <…>, і самовільно сприяв у передачі на зберігання неуповноваженим особам речових доказів (човна з двигуном), на які судом накладено арешт, до <…>, а фактично підозрюваному <…>, тобто здійснив втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення».
8.2.	Види накладених дисциплінарних стягнень
У зв’язку з вчиненням прокурорами дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», на прокурора накладено такі види стягнень:
•	звільнення з посади в органах прокуратури – стосовно 1 прокурора.
	Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури накладено з урахуванням таких обставин:
•	у рішенні від 09 липня 2025 року № 142дп-25 КДКП: «взято до уваги характер проступку, його тривалість, вчинення прокурором неодноразових порушень законодавства і правил прокурорської етики, наслідки цих порушень у вигляді шкоди авторитету прокурора, органів прокуратури й держави в цілому, умисний характер, їх очевидність та грубість, особу прокурора, ступінь його вини, службову характеристику, професійний досвід та період роботи в органах прокуратури, а також те, що він раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності.
	З урахуванням викладеного Комісія дійшла висновку про відсутність підстав для накладення більш м’якого стягнення, ніж звільнення з посади в органах прокуратури, оскільки вчинені прокурором <…> дисциплінарні проступки несумісні з подальшим зайняттям будь-якої посади в цих органах».
Слід зазначити, що згідно з цим рішенням КДКП дійшла висновку про вчинення прокурором не лише дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», але й пунктами 1, 5 та 6.

РОЗДІЛ 9. Практика притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності за пунктом 9 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»

 Підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 9 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру» є публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.
Принцип презумпції невинуватості є гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі, обов’язковою складовою справедливого судового розгляду й однією з основних засад системи кримінальної юстиції. У статті 11 Загальної декларації прав людини, статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 62 Конституції України і статті 17 КПК України вказано, що особа є невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. У пункті пункту 4 частини першої статті 3 Закону України «Про прокуратуру» презумпцію невинуватості визначено однією із засад діяльності прокуратури.
У рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2022 року 
№ 3-р(II)/2022 зазначено, що метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється / здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв’язку із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

У 2025 році КДКП не приймалися рішення про притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 9 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

РОЗДІЛ 10. Практика закриття дисциплінарних проваджень стосовно прокурорів

Відповідно до частини п’ятої статті 48 Закону України 
«Про прокуратуру» у разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення КДКП своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.
Згідно з частиною четвертою цієї ж статті рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
Окрім того, пунктом 101 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, передбачено, що у разі встановлення факту звільнення прокурора, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, з посади в органах прокуратури член КДКП готує клопотання про закриття дисциплінарного провадження, яке передає на розгляд КДКП.
Упродовж 2025 року КДКП прийнято 91 рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно 91 особи, у тому числі:
•	84 рішення стосовно 84 прокурорів – у зв’язку з відсутністю  дисциплінарного проступку;
•	4 рішення стосовно 4 прокурорів – у зв’язку зі спливом строку для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення;
•	3 рішення стосовно 3 осіб – у зв’язку зі звільненням прокурора з посади в органах прокуратури.
	Одне рішення про закриття дисциплінарного провадження частково скасовано ВРП.

	10.1. Закриття дисциплінарного провадження у зв’язку з відсутністю дисциплінарного проступку
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
	Рішенням КДКП від 16 квітня 2025 року № 66дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора відділу Київської обласної прокуратури. До КДКП надійшла окрема ухвала колегії суддів Іванківського районного суду Київської області про вчинення прокурором відділу Київської обласної прокуратури дисциплінарного проступку. Скаржником зазначено про те, що прокурор, який підтримує обвинувачення у кримінальному провадженні, у судовому засіданні узгодив з учасниками кримінального провадження наступну дату судового засідання. У подальшому в судові засідання, призначені в Іванківському районному суді Київської області, прокурор двічі не з’явився направивши заяви про відкладення розгляду справи.  Колегія суддів дійшла висновку про неповажність причин неявки прокурора у судові засідання.
	Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження, КДКП виходила з того, що прокурор «завчасно повідомляв суд про його неявку у судові засідання з поважних причин. Водночас з наданих документів судом, неможливо встановити причини визнання колегією суддів неповажності прибуття прокурора в  судові засідання у зазначені дати.
	Неявка прокурора <…> у судові засідання, призначені на <…> була зумовлена сукупністю об’єктивних факторів, які унеможливлювали його участь в судових засіданнях, а саме: забезпечення участі прокурора у судовому засіданні в зазначений день і час у іншому суді, проведення невідкладних слідчих (процесуальних) дій, адресування судових викликів на електронну пошту Київської обласної прокуратури в день судового засідання.
	У той же час, прокурор <…> надав підтверджуючі документи на спростування доводів скаржника та підтвердження поважності причин неявки у судові засідання, а також пояснення заступника начальника відділу Київської обласної прокуратури <…> та окрему думку судді Іванківського районного суду Київської області <…>, у якій викладено позицію судді з колегії щодо незгоди з окремою ухвалою. <…>
	Комісією враховано також лист колегії суддів Іванківського районного суду Київської області <…> про залишення ухвал щодо порушення питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності без розгляду та інформацію, яка надійшла до суду від прокурора щодо підтвердження поважності причини відсутності у судових засіданнях.». 
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
	Рішенням КДКП від 28 серпня 2025 року № 155дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області. Скаржник вказав, що прокурор ухилявся від розгляду його заяви у порядку, встановленому статтями 3 та 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що підтверджується постановою Другого апеляційного адміністративного суду. Скаржник вважав, що в діях прокурора вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених  пунктами 1, 2 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру», – неналежне виконання чи невиконання службових обов’язків та необґрунтоване зволікання з розглядом звернення.
	Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження, КДКП зазначено: «заява <…> була своєчасно зареєстрована, а її розгляд здійснювався в межах визначених повноважень, у встановлені строки, з вжиттям належних процесуальних дій – направлено запити, опрацьовано архівні матеріали, складено довідки, надано обґрунтовану відповідь із роз’ясненням правових механізмів захисту.
	Судове рішення про часткове визнання дій прокурора протиправними винесене в межах адміністративного судочинства, без встановлення фактів умисного ухилення від розгляду заяви чи грубого порушення обов’язків. Більше того, вказане рішення не є остаточним – наразі відкрито касаційне провадження.
	Слід також зазначити, що постанова апеляційного суду <…> виконана, заяву повторно розглянуто та винесено мотивовану постанову про відмову у визначенні шкоди. Представники Харківської обласної прокуратури на всіх етапах судового процесу підтверджували правомірність дій <…>. Окрім цього матеріали дисциплінарного провадження не містять доказів службової недбалості, упередженості чи зловживань прокурора <…>».
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
	Рішенням КДКП від 27 березня 2025 року № 54дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (за діяння, вчинені на посаді прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області). Скаржник вказав, що прокурор самовільно, без спеціального дозволу керівника прокуратури, використовуючи своє службове становище в особистих цілях, заходила у службові та режимні приміщення Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області та здійснювала аудіофіксацію службових заходів звукозаписувальною апаратурою, які надалі поширила, не маючи на це спеціального дозволу. Скаржник зазначив, що такі звукозаписи надалі нею розповсюджено. За таких обставин скаржник вважав, що в діях прокурора вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 3, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», – розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень, та систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.
	Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження, КДКП зазначено: «Ураховуючи пояснення отримані під час здійснення перевірки у дисциплінарному провадженні, а також відомості, які містяться на диску з звукозаписами розмов <…> із <…>, а також звукозаписами оперативних нарад у Галицькій окружній прокуратурі міста Львова Львівської області <…>, Комісія дійшла до висновку, що вказані записи розмов не містять інформації, яка відноситься до конфіденційної, службової або інформації, що містить таємницю, що охороняється законом.
	Отже, висловлені в дисциплінарній скарзі <…> доводи щодо допущення прокурором <…> розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень, не знайшли свого об’єктивного підтвердження».
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
У 2025 році КДКП не приймалися рішення про закриття дисциплінарного провадження у зв’язку з відсутністю зазначеного дисциплінарного проступку
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
	Рішенням КДКП від 27 березня 2025 року № 55дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора відділу прокуратури Чернівецької області. Скаржник зазначив, що прокурор проігнорував вимоги пункту 5 розділу ІІ Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 29 грудня 
2022 року № 293, та дії, спрямовані на своєчасну подачу декларації доброчесності прокурора у певний строк, не вчинив. Скаржник вважав, що в діях прокурора вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
	Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження, КДКП зазначено: «під час поновлення <…> на займаній посаді <…> та його ознайомлення з відповідним наказом, головним спеціалістом відділу кадрової роботи та державної служби Чернівецької обласної прокуратури <…> не дотримано вимог пункту 6 Розділу ІІ Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів [Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затверджений наказом Генерального прокурора від 29 грудня 2022 року № 293] в частині ознайомлення <…> з вимогами цього Порядку та йому не повідомлено про обов’язок і строки подання Декларації.
	Оскільки <…> не був повторно ознайомлений з вимогами цього Порядку та не повідомлений про обов’язок і строки подання Декларації, <…> дії, спрямовані на подачу Декларації впродовж 30 календарних днів після ознайомлення з відповідним наказом, не вчиняв.
	Наведені <…> причини не своєчасного подання декларації  доброчесності, серед яких, не ознайомлення <…> його працівниками кадрового підрозділу обласної прокуратури під час поновлення на посаді з вимогами Порядку № 293 та не повідомлення про обов’язок і строки подання Декларації на переконання Комісії є такими, що об’єктивно перешкоджали <…> своєчасно подати Декларацію, тобто поважними, які скаржником не спростовано».
•		Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
Рішенням КДКП від 04 червня 2025 року № 106дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва. Скаржник вказав, що <…>, як прокурор групи прокурорів, у телефонному режимі доповіла старшому цієї групи прокурору <…> про результати судового розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого <…> та про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прослухавши зазначену вище інформацію прокурор <…> кинув слухавку. Після того, через 5 хвилин, скерував СМС повідомлення образливого змісту, яке містило у тому числі й нецензурну лайку. За таких обставин скаржник вважав, що <…> порушені вимоги Закону України 
«Про прокуратуру», Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, а відтак в його діях вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 (систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики) частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження, КДКП констатувала: «Такі дії прокурора <…>, на переконання Комісії, підтверджують, що факт порушення ним правил прокурорської етики мав місце, але у зв’язку з відсутністю таких кваліфікуючих ознак, як систематичність (два і більше разів протягом одного року) або грубість порушення правил прокурорської етики, вказують на відсутність у його діях складу дисциплінарного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII [Закон України «Про прокуратуру»]».
Таким чином, КДКП констатовано факт порушення прокурором правил прокурорської етики. У разі вчинення наступного порушення його дії можуть бути кваліфіковані за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру».
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
У 2025 році КДКП не приймалися рішення про закриття дисциплінарного провадження у зв’язку з відсутністю зазначеного дисциплінарного проступку.
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
Рішенням КДКП від 28 серпня 2025 року № 160дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області. Скаржником зазначено, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа  за позовною заявою до начальника Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про захист честі, гідності та ділової репутації. Під час судових засідань прокурор допустив поведінку, що, на думку скаржника, мала зухвалий та зневажливий характер стосовно суду, зокрема, ігнорував вимоги головуючого судді припинити відеозапис судового засідання на мобільний телефон. З огляду на викладене скаржник вважає, що у діяннях прокурора вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 6, 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження, КДКП зазначено: «Відеозйомка, яку здійснював прокурор <…> у залі судового засідання за допомогою портативного технічного засобу – мобільного телефону, була реалізацією його права, передбаченого частиною четвертою статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статтею 7 ЦПК України. Відповідно до зазначених норм, особи, присутні у залі судового засідання, мають право здійснювати фото-, відео- та аудіофіксацію судового процесу з використанням портативних технічних засобів без необхідності отримання окремого дозволу суду, за умови дотримання порядку судового розгляду та нестворення перешкод для його здійснення, що узгоджується з принципом гласності судового процесу.
Наданий скаржником відеозапис судового засідання <…>, який був офіційно витребуваний у межах дисциплінарного провадження, засвідчує, що прокурор <…> поводився коректно, без ознак конфліктності, тиску чи провокації. Прокурор не здійснював викриків, не перебивав суддю чи інших учасників процесу, не виявляв зневаги до суду та не був ініціатором будь-якої суперечки, яка могла б мати ознаки дисциплінарного проступку або негативно впливати на авторитет органів прокуратури.<…>
Також варто зазначити, що у матеріалах дисциплінарного провадження не виявлено жодних ознак чи підстав втручання або іншого впливу прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність суддів, прокурорів чи інших посадових осіб. Зокрема, відсутні будь-які факти, які б свідчили про публічні висловлювання прокурора <…> щодо рішень, дій або бездіяльності суду з наміром тиску або впливу, що могло б дискредитувати органи правосуддя».
•	Закриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру»
	У 2025 році КДКП не приймалися рішення про закриття дисциплінарного провадження у зв’язку з відсутністю зазначеного дисциплінарного проступку.
	
	10.2. Закриття дисциплінарного провадження у зв’язку зі спливом строку для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення
	Рішенням КДКП від 02 липня 2025 року № 139дп-25 закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області. Скаржниками зазначено, що прокурор <…> у порушення вимог пункту 7 частини першої статті 46 Закону України 
«Про запобігання корупції» при поданні щорічної декларації  особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування  за 2023 рік у розділі «Доходи, у тому числі подарунки» будь-якого доходу, отриманого його дружиною від операцій на ринку криптовалюти не задекларував. Скаржники вважали, що у діяннях прокурора вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
	Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження КДКП зазначила: «Доводи скаржників про те, що дисциплінарний проступок, вчинений <…>, має триваючий характер, Комісія вважає такими, що не знайшли свого об’єктивного підтвердження. Під час розгляду вказаного питання на засіданні Комісії не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що зазначене дисциплінарне правопорушення з боку прокурора <…> мало безперервний характер у період з 24.02.2024 року (дата подання щорічної Декларації за 2023 рік) і триває до часу, доки прокурор не подав (не виправив) відповідні відомості у вищевказаній декларації.
При встановленні окремих ознак дисциплінарних проступків, допущених прокурором <…>, Комісія врахувала обчислення процесуальних строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону №1697-VII [Закон України 
«Про прокуратуру»], рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
З урахуванням того, що <…> упродовж 2024–2025 років перебував у відпустках та був тимчасово непрацездатний загальною тривалістю
91 календарний день, строки притягнення його до дисциплінарної відповідальності сплинули 27 травня 2025 року. Зазначена дата обчислювалася від дати подання прокурором <…> декларації за 2023 рік».
	Слід відзначити, що рішенням ВРП від 11 вересня 2025 року 
№ 1916/0/15-25 частково скасовано рішення КДКП від 9 квітня 2025 року 
№ 64дп-25 про закриття дисциплінарного провадження та притягнуто прокурора до дисциплінарної відповідальності.
	За результатами розгляду скарги виконувача обов’язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ВРП дійшла такого висновку: «правопорушення <…> має ознаки триваючого, оскільки не завершено 31 липня 2023 року, у день, коли вона не передала окремі матеріали кримінального провадження, а триває дотепер. <…>
	Оцінивши обставини та факти, встановлені під час перевірки скарги на рішення КДКП від 9 квітня 2025 року № 64дп-25, Вища рада правосуддя дійшла висновку, що доводи виконувача обов’язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюби І.І. спростовують зазначені в цьому рішенні висновки щодо закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора <…>. Переконливими є доводи скаржника, що неправомірна поведінка <…> розпочалася 31 липня 2023 року, коли вона порушила вимоги пунктів 1.17, 11.1.8 Тимчасової інструкції [Тимчасова інструкція з діловодства в органах прокуратури України, затверджена наказом Генеральної прокуратури України від 12 лютого 2019 року № 27 ], статті 100 
КПК України і належним чином не передала працівникам Дніпропетровської обласної прокуратури кримінальне провадження, а також матеріали тимчасових доступів».

	10.3. Закриття дисциплінарного провадження у зв’язку зі звільненням прокурора з посади в органах прокуратури
	Рішенням КДКП від 08 січня 2025 року № 15дп-25 закрито дисциплінарне провадження. Скаржником зазначено, що прокурор не вчинив дії, спрямовані на подання декларації доброчесності прокурора відповідно до вимог Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 29 грудня 2022 року № 293. Скаржник вважав, що в його діях вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України 
«Про прокуратуру». Водночас, після відкриття дисциплінарного провадження прокурора було звільнено з посади в органах прокуратури на підставі рішення КДКП від 19 липня 2025 року № 95дп-24 в іншому дисциплінарному провадженні.
	Приймаючи рішення про закриття дисциплінарного провадження КДКП зазначила: «Частиною першою статті 45 Закону № 1697‑VII [Закон України «Про прокуратуру»] визначено, що дисциплінарне провадження – це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
	Відповідно до вимог пункту 92 Положення [Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження], Комісія здійснює дисциплінарне провадження щодо осіб, які мають статус прокурора.
	Відповідно до пункту 101 Положення за результатами перевірки член органу складає висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
	У разі встановлення факту звільнення прокурора, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, з посади в органах прокуратури член органу готує клопотання про закриття дисциплінарного провадження, яке передає на розгляд органу.
	Розглянувши доводи поданого клопотання, опрацювавши матеріали дисциплінарного провадження <…> Комісією встановлено, що  клопотання члена Комісії про закриття цього дисциплінарного провадження підлягає задоволенню, оскільки із особою стосовно якої відкрито провадження припинено трудові відносини.
	Припинення із <…> трудових відносин підтверджено копією наказу виконувача обов’язків керівника Київської міської прокуратури <…>, який долучено до дисциплінарного провадження».

ВИСНОВКИ ТА ПРОПОЗИЦІЇ

	Проведене узагальнення дисциплінарної практики КДКП за 2025 рік дає змогу дійти таких висновків і висловити такі пропозиції.
1.	Практика КДКП щодо притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності загалом є послідовною та єдиною. 
	У разі відступу від усталеної практики КДКП зазначає конкретні мотиви прийнятого рішення, зокрема, обставини, які пом’якшують та обтяжують дисциплінарну відповідальність прокурора або впливають на кваліфікацію дисциплінарного проступку. Дану практику слід продовжити надалі.
	Окрім того, доцільно зберегти практику обґрунтування підстав для дисциплінарної відповідальності за кожним пунктом окремо та в сукупності в разі визнання в діях (бездіяльності) прокурора ознак дисциплінарних проступків, відповідальність за які передбачено різними пунктами частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру». 
2.	КДКП визнано дисциплінарним проступком та кваліфіковано за відповідною підставою, передбаченою частиною першою статті 43 Закону України «Про прокуратуру», такі дії (бездіяльність) прокурорів:
2.1.	За пунктом 1 (невиконання чи неналежне виконання службових обов’язків): 
o	направлення до суду обвинувального акта поза межами строку досудового розслідування, що призвело до закриття кримінального провадження;
o	несвоєчасну передачу матеріалів кримінального провадження керівнику прокуратури для перевірки законності та обґрунтованості рішення про його закриття;
o	погодження повідомлення про підозру неповнолітній особі, яка на момент вчинення кримінального правопорушення не досягла віку кримінальної відповідальності, затвердження обвинувального акта, а надалі підтримання публічного обвинувачення в суді, що призвело до незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності;
o	неявку в судові засідання без поважних причин;
o	неналежну перевірку наявних у кримінальному провадженні доказів на предмет належності та допустимості, що призвело до виправдання в частині обвинувачення;
o	невиконання письмових доручень керівництва;
o	неналежне поводження з ключем для доступу до Єдиного реєстру досудових розслідувань;
o	неналежне виконання службових обов’язків під час розгляду судом клопотання про звільнення засудженого від відбування покарання;
o	невжиття заходів для погодження укладення угоди про визнання винуватості;
o	ненадання до прокуратури вищого рівня висновків про судові рішення із правовою позицією щодо законності їх ухвалення судом і наявності підстав для перегляду, що призвело до неоскарження судових рішень в апеляційному порядку прокурором вищого рівня;
o	інші випадки неналежного виконання службових обов’язків під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні.
2.2.	За пунктом 4 (порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування):
o	неподання в передбачений строк декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
o	зазначення недостовірних і неточних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 
o	несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (відповідне рішення КДКП скасовано ВРП).
2.3.	За пунктом 5 (вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури) та пунктом 6 (систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики):
o	відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп’яніння;
o	протиправні позаслужбові стосунки;
o	неповідомлення у встановленому порядку безпосереднього керівника про наявність у прокурора конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів;
o	участь у конфліктній ситуації замість сприяння її уникненню 
та вирішенню в правовому полі;
o	безпідставне отримання статусу особи з інвалідністю та підвищеного розміру пенсійного забезпечення;
o	невжиття передбачених законом заходів для захисту ділової репутації прокурора та авторитету органів прокуратури.
2.4.	За пунктом 5 (вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури) (окрім тих, що зазначені вище):
o	зазначення в декларації доброчесності прокурора неправдивих відомостей, несвоєчасне подання такої декларації.
2.5.	За пунктом 6 (систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики) (окрім тих, що зазначені вище):
o	розсилання у месенджері працівникам поліції повідомлень із відповідним зображенням та неетичним контекстом; 
o	дії, висловлювання і поведінка, які можуть зашкодити репутації прокурора та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс;
o	використання образ, нецензурної лексики, погроз.
2.6.	За пунктом 7 (порушення правил внутрішнього службового розпорядку):
o	відсутність на робочому місці без повідомлення безпосереднього керівника та без поважних причин;
o	невиконання заходів щодо евакуації, неприбуття до місця тимчасової дислокації, залишення на тимчасово окупованій території та невиконання обов’язку приступити до роботи.
2.7.	За пунктом 8 (втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення):
o	втручання в діяльність іншого прокурора.
3.	Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України 
«Про прокуратуру» КДКП при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховувалися характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
До обставин, що пом’якшують дисциплінарну відповідальність прокурора, КДКП відносить, зокрема:
o	позитивну характеристику прокурора;
o	відсутність дисциплінарних стягнень;
o	тривалий час роботи в органах прокуратури;
o	щире каяття;
o	наявність на утриманні кількох дітей, стан здоров’я.

	До обставин, що обтяжують дисциплінарну відповідальність прокурора, КДКП відносить, зокрема:
o	умисний, очевидний та грубий характер порушень;
o	прокурор раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності;
o	шкода для репутації прокурора та авторитету прокуратури;
o	негативний громадський резонанс.
4.	КДКП приймала рішення про закриття дисциплінарного провадження у разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного, у тому числі у зв’язку з: 
o	відсутністю дисциплінарного проступку (84 рішення або 92,3 % від загальної кількості рішень про закриття дисциплінарного провадження); 
o	спливом строку для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення (4 рішення або 4,4 %);
o	звільненням прокурора з посади в органах прокуратури (3 рішення або 3,3 %).
5.	Наявність випадків неспівпадіння позиції члена КДКП, який проводив перевірку, та позиції КДКП за результатами дисциплінарного провадження, свідчить про позитивне явище – конкуренцію позицій та наявність дискусії під час прийняття рішення у дисциплінарному провадженні.
6.	Причини ускладнення кваліфікації дій (бездіяльності) прокурорів за пунктами 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»:
•	обидві підстави передбачають відповідальність за порушення, які стосуються поведінки прокурорів і дотримання ними етичних норм (наприклад, протиправні позаслужбові стосунки);
•	недостатньо чіткі формулювання зазначених підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та досить широке коло дій (бездіяльності), які ними охоплено. За результатами 4-го раунду оцінювання GRECO зазначила, що перелік конкретних дисциплінарних проступків містить доволі нечіткі категорії, зокрема, «вчинення дій, що порочать звання прокурора <…>», систематичне або одноразове «грубе порушення правил прокурорської етики», у зв’язку з чим рекомендувала надати більш чіткі формулювання дисциплінарних проступків, які стосуються поведінки прокурорів і дотримання ними етичних норм (рекомендація XXIX).
7.	Об’єктивна сторона дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», полягає в порушенні порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і не охоплює порушення порядку подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб’єкта декларування (рішення ВРП від 15 травня 2025 року 
№ 1035/0/15-25). У зв’язку з цим доцільно змінити формулювання пункту 4 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».